ЛУДА НАДПРЕВАРА
С участието на: РОУАН АТКИНСЪН
ЛАНАЙ ЧАПМАН
ДЖОН КЛИЙЗ
УПИ ГОЛДБЪРГ
КУБА ГУДИНГ ДЖУНИЪР
СЕТ ГРИЙН
УЕЙН НАЙТ
ДЖОН ЛОВИЦ
БРЕКИН МИВЪР
КАТИ НАДЖИМИ
ЕЙМИ СМАРТ
ДЕЙВ ТОМАС
ВИНС ВИЛЮФ и др.
Музика ДЖОН ПАУЪЛ
Оператор ТОМАС АКЕРМАН
Сценарий АНДИ БРЕКМАН
Режисьор ДЖЕРИ ЗУКЪР
Освобождавам стая номер 14322.
Г-н Шейфър? - Същият.
Това е сметката ви. - Благодаря.
Усмихна ли ви се щастието снощи? - Не играя комар.
Бях за ергенското парти на един приятел.
Явно той си пада комарджия.
Откъде са тези 110 долара? - Гледали сте сателита в стаята.
Нищо не съм гледал. - Да проверим.
"Афро курви".
Гледали сте го 11 пъти. - Абсурд.
"Афро курви" в 2,30, в 4,00, в 5,30...
Сутринта сте гледали "Гринч" цели 10 минути,
а после пак сте се върнали към "Афро курви".
Бях на ергенско парти. Заедно с още 35 души, питайте ги.
Само махнете това от досието ми. - Това не е досие, сър.
Изтрийте го. - Колко пъти го гледахте?
Нито веднъж.
Сигурен ли сте? "Възбуждане, тройка, екшън в задния двор,
с участието на две секси соул мадами."
Не ме интересува какво е, не съм го гледал.
Не съм.
Госпожице, може ли още един от тези коктейли?
Извинете, помислих, че сте жена. - Аз съм жена.
Струвате ми се познат. - И на мен.
Постоянно ми се случва. Явно лицето ми е банално.
А сега неудачникът на седмицата. Реферът Оуен Темпълтън
направи най-големия гаф в историята на футбола.
Действието се разви на стадион "Далас".
Резултатът бе равен, играчите се готвеха за продължение.
Съдията хвърля ези-тура, за да определи чия ще е топката.
Тура.
Ези. - "Ама това е тура."
Не, това е... - "Това е тура."
Един момент, това е... Какво казах?
Тура. - "Това е тура."
Ези е.
И така, малки ми братко, успокой топката.
И така, това е нашата чаша.
Минаваш през фоайето, подхлъзваш се,
гравитацията ще свърши останалото.
Мо`е си чу`а врата... - Да, може да си счупиш врата.
Готов съм да поема този риск. - Що ти не го напра`иш?
Защото, умнико, един от нас трябва да е жертва, а другият - свидетел.
От теб не става свидетел, аз едва разбирам какво говориш.
Как ти е езикът? Я да видя.
Как е?
Вече е много по-добре.
И така, да започваме.
Все едно те снимат със "Скрита камера", постарай се.
Извинете, аз съм адвокат. Глория Олред. Какво стана?
Подхлъзна се на чашата. - Тия кретени ще си платят.
През носа ще им излезе. Как е вратът ви? Що за безобразие!
Хубаво ще се изръсят.
Същинско ангелче. - Какво сладко личице.
Какви сладки бузки. - Взела е твоите очи.
Нямам друга снимка. Изпокъсана е, защото я нося навсякъде.
И не си я виждала от 27 години? - До днес.
И тя най-неочаквано ти се обади? - Не, аз я издирих. Наех детектив,
похарчих всичките си пари и днес ще се срещнем.
Дали ще ме познае? - Разбира се.
Вера Бейкър.
Детето ми...
Извинявай, налага се да се обадя.
Мерил слуша.
Не! Напълно неприемливо е. Ако не ги изпратим до вторник,
няма да сме на пазара за Деня на майката.
Не ми се оправдавай, а действай! Млъквай и си свърши работата!
Скъпа, счупи си телефона.
Няма проблем, нося си резервни.
Защо не поседнем?
Вероятно имаш милион въпроси към мен.
Не. - Млада бях, не казах на никого.
Тогава си въобразявах, че ще се справя сама.
Дали ще можете да се съвземете и да ни донесете по едно питие?
Разбира се. Какво ще пиете? - "Мимоза".
И двете пият "Мимоза".
Значи продаваш козметика? - Да, имам собствена фирма.
Започваме масирана реклама.
И не си омъжена.
Така каза и Лусиан. - Кой?
Моят екстрасенс. Именно тя ми каза да те потърся.
Каза, че имаш нужда от мен. - Тя ли го каза?
Каза, че си самотна, притесняваш се за пари и имаш проблеми със съня.
Че кой не се оплаква от същото?
Казах ти, че не ни трябва пиколо. - Браво, Ранди.
И този бакшиш ти се размина. - Капка по капка - вир става.
Това легло е мое. - Снощи ти избираше първа.
Върви по дяволите, Джейсън. - Мерете си приказките.
Вижте каква гледка само! - Прекрасна е.
Скъпа, ти разопаковай багажа, а аз ще се поразходя.
Чакай, да не отиваш в казиното? - Разбира се, че не.
Чак от Големия каньон шофирам. Искам да се раздвижа.
Закле ми се, че сме тук, за да видим Дейвид Копърфийлд.
Само ще се разходя.
Всъщност ще се отбия в магазина за подаръци.
По-далеч скачам от теб. - Чао засега.
Сигурно адски боли. Скъпа, децата спешно се нуждаят от теб.
Ники? Не ми казвай, че си тръгваш. - Имам дело във вторник.
Нямаш. - Работодателите ми имат.
Купонът продължава. - Няма как, спал съм само 2 часа.
Стив уреди още една стриптизьорка. Невероятна е.
Трябва да се връщам. - Страх те е.
Страх те е, че нещата ще излязат извън контрол.
И когато станеш главен прокурор ще те изнудват.
Дори не влезе в игралната зала.
Това твоето не е живот. Вечно се пазиш.
Не се пазя. - Докажи го, Ник.
Направи нещо. Вечно ли ще играеш по правилата?
Ето, този вестник например. Свий го.
Хайде де, Ник.
Трябва да хвана самолета. Ще се видим в Чикаго.
Спечелих, спечелих! Виж колко пари ми паднаха.
Ама какво е това?
"Спечелихте, обърнете се към информация."
Цял долар ли?
Спече`ихме!
Спече`ихме. - Това пък какво е?
Това не са пари.
Само толкова, безплатна закуска? - Не е закуска.
Ще има специално събиране точно в 10 ч. в залата за конференции.
"Очаква ви грандиозно изживяване, случващо се веднъж в живота."
Само тази информация имам. - Какво ще кажеш?
Сигурно е някоя простотия. - Простотия? Супер! Съгласни сме.
Документите, моля.
Ето, и аз заложих.
Почти семейна почивка значи.
Радвай се, че си с брат си. Моменти като този не се повтарят.
Извинете, да знаете какво става? - Безплатна пиячка, това става.
Тази зала е фантастична.
Някой да знае какво става тук? - Идея си нямам.
Божичко, защо не ги осъди? - Сам го направих.
Сам си проби езика.
Знаех си, че ще се сетя кой сте! Вие сте малоумният съдия.
Медиите раздухаха случая.
Съпругът на фризьорката ми обаче загуби 8 стотака заради вас.
Смятат, че е обикновена монета... - Може ли да ви снимам?
... а всъщност е колекционерска. - У смивка.
Закъснял ли съм?
Вижте, спечелих монета, златна при това.
Не е ли прекрасно? Я каква зала!
Каква прелест! Видяхте ли залата?
Да, дори сме в нея.
Аз съм Енрико Полини. Знам какво си мислите -
че Енрико е момичешко име. - Нищо подобно.
Не целях да ви засипя с каламбури. - Какъв каламбур е това?
Вижте колко храна. Какво прелестно парти!
Какви пишленца. - Наричат се "наденички".
Извинете, не говоря много добре английски, но се уча.
Достатъчно. Вера, да си вървим. - Само да се сбогувам с...
Внимание, аз съм Доналд Синклер и съм собственик на хотела.
Времето ни притиска. Метеор с размерите на Северна Каролина
се е отправил към Земята.
Животът на планетата ще бъде унищожен.
Аз обаче съм построил бункер, който ще ни спаси от това бедствие.
Има място за 8 души. Вие седмината плюс мен.
Щом всичко свърши, от нас зависи да заселим и цивилизоваме Земята.
Не можах да се стърпя, извинете.
Шегичка! Направи си шегичка.
Моля, седнете. Мерил, вие и майка ви заповядайте тук.
Откъде знаете, че ми е майка? - Уви, за мен няма тайни.
В действителност, има една последна тайна,
която засяга и вас.
Гъски ме полазиха.
А, г-н Шейфър, любопитството ви надделя.
Заповядайте, седнете. - Ще остана прав, благодаря.
Нищо не сте изпуснали. Тъкмо се надбягвахме към същността!
Е, вие ще се смеете по-късно.
Възможността да ударите джакпот или да спечелите на лотария
е едно на милион.
Никой сериозен човек не би се затормозил с подобна мисъл.
Но днес можете да участвате в игра, в която съотношението да спечелите
е едно към шест.
И всичко това с едно хвърляне...
на зара.
Адвокатът ми, г-н Гришъм,
който за зла участ е роден без характер.
Настоява участниците в експеримента да подпишат документи,
с които да поемат пълна отговорност за евентуални щети, контузии и т.н.
На кого би заложил, Клод? - Младата дама с черното сако.
Има отчаян вид. - Но е заедно с майка си.
А това може да я забави. - Възможно е.
На около 900 км оттук в Ню Мексико е разположено градчето Силвър Сити.
Треската за злато. - Именно, Ник.
През 1860 г. са открили злато -
втората по мащабност златна треска в историята ни.
Предлагам да направим Ник капитан.
В центъра на Силвър Сити е железопътната гара.
От дясната страна са разположени трезорни касети.
Г-н Гришам, у вас ли са ключовете? Това са 6 идентични ключа.
Всички те отварят касета 001 .
В касетата има червена чанта, а в червената чанта - 2 милиона.
В брой, по петдесетачки и стотачки. Купчината е горе-долу толкова.
Ще ги получи първият, който се добере дотам.
В ключовете ви са инсталирани проследяващи устройства.
Това е всичко.
Вървете!
Не можете ей така да ни изберете. - Напротив. Аз съм ексцентрик.
Вървете! - Един момент!
Значи е нещо като надбягване? - Истинско надбягване е.
Дано аз да спечеля. - Какви са правилата?
Има само едно правило. Готови ли сте да го чуете?
Няма правила.
Вървете!
- Като казвате "Вървете"...
имате предвид да тръгваме?
"Старт", "начало", "ходом"!
Теоретично погледнато вече 40 секунди се състезавате.
До момента г-н Шейфър води, защото е най-близко до вратата.
Надпревара! Човек трябва да е в отлична формичка.
Въглехидратите са подходящи. Едни спагети няма да ми дойдат зле.
Важно е да се диша.
Скузи.
Някой си прави майтап с нас.
Кой кретен би подарил 2 милиона?
Това е някаква медийна каскада. - Та той ни закле да пазим тайна.
Може да е тайна медийна каскада. - Медии и тайна?!
Хора като Доналд Синклер печелят милиони,
като правят хора като нас на маймуни.
Не желая да ме правят на маймуна. - Значи не вярваш?
Билет за полет до Чикаго. Нямам намерение да го изпусна.
Прав е. Няма да прекъсна почивката на семейството си,
за да гоня тоя, дето духа. - Значи...
Няма да се навиете?
Не.
Значи това е всичко.
Приятно ми е, че се запознахме. Ще сляза по стълбите.
Приятна ваканция.
Сигурно е заседнал. Май и аз ще сляза по стълбите.
Давай, Вера!
Моля, задръжте вратата. - Ще ви изчакам.
Я чакайте! Това е пълна лудост.
Ако ще се захващаме, нека да сме заедно.
Ще разделим парите 50:50. - 50:50?!
Колкото дойде. Я зарежете. - Идеята ми харесва.
Надпреварвам ли се, надпреварвам...
и печеля, печеля...
Това бе стартът!
Никой друг...
не би ви предложил подобно зрелище.
Конни надбягвания с животни, който мислят, планират, мамят
и си играят мръсни номера.
Кога друг път ще имате възможност за подобно разиграване?
Така искам да ви докажа, че разбирам хора като вас.
Това казино... Моето казино е направено за вас.
Мое е!
Към летището. - Дадено.
Излизаме, не те виждам, къде си?
Не дадох бакшиш на камериерката. - Зарежи камериерката. Ето го.
Бев, това е истинска работа, кълна се.
Какво представлява?
Какво представлява работата?
Мастило за писалки.
И са в Ню Мексико? - Силвър Сити.
Обожавам Ню Мексико. Скъпи, идваме с теб.
Не! - Защо не?
Вече платихме за стаята. Видя ли кой хвърля пари на вятъра?
Ти настоя да дойдем тук. Не държа да виждам Дейвид Копърфийлд.
Това е семейната ни ваканция. Идваме с теб!
Добре. Обади се на пиколото да докара колата.
Скузи, участвам в надпревара.
Какво прави? - Мисля, че спи.
Според мен е нарколептик. Рядка болест с пристъпи на сънливост.
Но аз заложих на него. - Аз също. Цели 2 милиона.
Съжалявам, господа. Край на залаганията.
Внимавай! - Не ми давай акъли как да карам.
Къде ми е видео играта? - Сложете коланите.
Защо бързаме? - Ще изпусна шанса на живота си.
Ти не си пътнически агент, ти си ангел.
Има един свободен чартърен самолет в Лас Вегас. Резервирахме го.
Хвърляй бе! Хвърляй!
Ето затова няма да те вземат в армията.
В Барселона ще те изядат с парцалите.
Падате ли си по футбол? - Естествено.
А случайно да хвана оня мач в Далас миналата седмица?
Едва ли може да се нарече "мач".
Това бе престъпление спрямо футбола.
Загубих 20 бона. Те щяха да спечелят.
Заради оня идиот сега работя на две смени.
Дори Стиви Уондър щеше да се справи по-добре.
Къде, по дяволите, е летището?
Едно хвърляне и бизнесът ми отиде на кино. 10.50, мой човек.
Задръж рестото. - Много благодаря. Приятен полет.
Знаеш ли кой беше този? Онзи рефер с монетата.
Мили боже, наистина е той! Беше в таксито ми и го пуснах жив.
Къде отиваме? - Бързо. Да вървим.
Маймуни.
Извинете ме, не съм някой навлек. - Нямам дребни.
Никога не се натрапвам така, но ние четем една и съща книга.
Ето, виждате ли? "Линдбърг". Фантастична е, нали?
Докъде сте стигнали? - Той тъкмо си смени пола.
Кой, Линдбърг?! Сменил си е пола?!
Голям майтап. - И аз така си помислих.
Но не се възгордявайте, аз съм най-доверчивият човек в Чикаго.
Може ли да ви почерпя едно питие? - Не мога, ще летя.
Тъкмо ще ви успокои. - Имам предвид, че съм пилот.
Пилот? Много жени пилоти ли има? - Поне една познавам.
Като си тръгна, ще се сетя какво блестящо нещо бих могъл да кажа.
Прати ми го по имейла.
Полет 115 до Албакърки, Ню Мексико. Побързайте.
Четири билета до Албакърки, близо до изхода. Моля. Хайде де.
Никога не съм пътувала в частен самолет.
По-голям е от апартамента ми. - Кога пристигаме?
След час и 10 минути.
Ако стигнем за по-малко от час, ви каня на вечеря.
Кой е следващият? - Аз.
Аз. - Не си ти.
Лъжец ли ме наричате? - Да, вися тук от 20 минути.
Часовникът верен ли е? - Да.
Кой е следващият? - Те.
Два билета за Албакърки. - Съжалявам, няма места.
Има за самолета в 4,30, но е с прехвърляне в Далас.
Как така "край"?! Няма да се откажа, нито ти.
Нито аз! Едно ще ти кажа. След като ние няма да летим,
никой няма да лети!
Това не е на добро.
Дуейн!
Блейн!
Мамка му!
Не мога!
Какво правиш? Не знам къде да се скрия.
Изчезни! - Искаш да ме убиеш ли?
Дуейн, спри тая кола.
Отменете всички полети. Свържи ме с централата.
Всички полети са отменени поради техническа неизправност.
Моля, приемете извиненията ни.
Да тръгваме. - А багажът?
Зарежи багажа. Да вървим.
Това ли е шофьорската ви книжка? - Да.
Къде е издадена? - В Гуам.
Давай на изток, много бързам. - Я виж ти.
Тръгваме на изток, щом искаш.
Имаме средно голям "Каприс". - Какъв цвят е?
Няма значение. Дайте ни колата, която е най-близо до изхода.
Питай за застраховка.
Интересува ли ви офертата ни за застраховка?
Колко ще ни струва? - Няма значение. Само побързайте.
Натисни този бутон, а сега този.
Точно така.
Автобус! Пешеходци!
Сетих се.
Какво? - Остроумен отговор.
Попитах: "Много жени пилоти ли има?" Ти каза: "Поне една."
Трябваше да кажа: "Две, ако броим и Линдбърг."
Нали каза, че си сменил пола. Има прогрес, а? Аз съм Ник Шейфър.
Трейси Фосет. - Вече може да пийнем по нещо.
След 5 минути излитам за Роузуел.
Полетите са отменени. - Аз пилотирам хеликоптер.
Ние сме на друга система.
Роузуел, Ню Мексико?
Ще летиш до Ню Мексико? - Вече цяла седмица летим дотам.
Ще пребоядисват всички хеликоптери.
Ти ще летиш, но никой друг.
Но ти ще летиш.
При това до Ню Мексико.
Но никой друг няма да лети.
Искаш ли да те закарам?
С кокосов орех. - Кой заложи на кокосовия орех?
Такава кола искам. - Няма да стане.
Защо? - Нацистите са карали такива коли.
Няма да се чувстваш комфортно.
Твоя работа, на мен ми харесва. - Татко, трябва да ида до тоалетна.
Не, не трябва. - Наистина.
Нали преди малко спирахме? - Не можах, тоалетната беше гнусна.
Не може ли да почакаш? - Не, спешно е.
Скъпи, тук има ресторант. - На 5 км е, ще загубим 10 минути.
Какво от това? Дъщеря ти иска да иде до тоалетна.
Моля те, татко, спри. - Потърсете някой буркан.
Момичетата не пишкат в буркани. - Добре де.
Джейсън, намери буркан и фуния.
Не ми се пишка, другото е. - Съжалявам, не мога да спра.
Татко, къртицата се подава. - Какво значи това?
Представи си къртица, която се подава и скрива.
По-добре да не си го представям.
Силвър Сити ни зове, мой човек.
На около 1100 км е. Няма проблем, нали?
Разбира се, че не. Такава ми е работата.
Колко горе-долу ще ми струва? - Не се притеснявай за това.
Знаеш ли какво? Ще ми платиш колкото сметнеш за необходимо.
Ще приема каквото отсъдиш.
Мразя те! Мразя те! - Ще пусна радиото, кой ще те чува!
Никога няма да ти го простя. Мразя те.
Никой не те чува, скъпа.
Ще те оставя тук. До болницата има паркинг.
Какво й е на сестра ти? Каза ми, че е тежко болна.
Ухапа я акула.
Ухапала я е акула? И са я завели в Силвър Сити?
Имат добър екип по тия въпроси.
С колко бях превишил ограничението?
Къде се намираме? - Минаваме по един пряк път.
Защо не се движим по магистралата? - Спорна топка.
Ти предпочиташ магистралата, а аз - прекия път.
Защо не хвърлим ези-тура?
Не е каквото си мислиш. - Вън, кучи сине.
Що не свирнеш пак с оная свирка, да видиш къде ще ти я завра!
Ще го убия тоя!
Катеричка? - Не, благодаря.
Търсим магистралата. - Често се случва.
Загубили са се. Не могат да се приберат.
Сигурни ли сте, че не искате? - Да.
Невероятни домашни любимци са. Тази дори се здрависва.
Не се продава обаче. Кой иска да придружи тези прелестни дами?
"Вземи мен, вземи мен. Не се бой, не хапя.
Как се казваш, хубавице?" - Вера.
Госпожо, наистина не ни вълнува. - Не говоря с теб, а с Вера.
Какво ще кажеш за Бъки? Обожава да хрупа лешници.
Госпожо, не искаме катерици. Знаете ли къде е магистралата?
Разбира се, да не съм малоумна! "Покажи им прекия път."
Благодаря ти, Бъки. За малко да забравя, има пряк път.
Ще ви спести поне 50 км.
Слушайте внимателно.
Продължавате ни повече, ни по-малко от 3 км.
После завивате наляво при ранчо "Тотем".
Продължавате 8 км и стигате до един хълм.
Там има една жълта табела.
Хващате черния път отдясно. Той ще ви изведе до магистралата.
Много ви благодарим. - Един момент.
Вземете си малко лешници, ако видите някоя катеричка.
"Чао, можеше и да ме купите."
Ще се справиш. Ще се справиш.
Къде съм?
"Музей на Барби", ще спрем ли? - Съжалявам, не сме го планирали.
Ще се придържаме към маршрута. - Моля те, моля те.
Не е честно, никога не спираме, когато аз поискам.
На Джейсън не му се ходи в "Музея на Барби".
Готов съм на всичко. Направо откачам на задната седалка.
Няма да е зле децата да си починат. - Добре, на връщане ще спрем.
Спри колата. - Не мога.
Спри колата. - Казах "не".
Няма! - Я спри колата!
Добре де, само за 10 минути. - Жестоко! "Музей на Барби".
Клаус Барби, известен още като Лионския касапин.
Нека еврейските ревизионисти си приказват за лагерите на смъртта
и тъй наречените "престъпления срещу човечеството".
Този музей е в чест на малко познатата страна на Клаус Барби.
Съпругът, преданият баща,
познавачът на вина и трикратният шампион по светски танци.
Ей, това е онзи, дето все мрънкаше.
Барби се присъединява към СС през 1 935 г.
и не след дълго става любимец на Фюрера.
Може ли да си вървим?
Тук е застанал до колата на Хитлер.
Същата кола е изложена пред музея.
Тръгвате ли си? - Какво?
Не... Да де.
В 4,30 ще участваме в масово изгаряне на книги, после ще...
Ще просвещаваме едни приятели, от чиста раса са.
И роднини. Кръвни роднини. - Семейство Химлер Хесин ван...
Много ви благодарим. - Продължавайте в същия дух.
Страхотно си прекарахме.
Виж, сувенири. - Да, скъпа. Другия път, обещавам.
Бързо!
Божичко, останахме без кола. - Какво ще правим сега?
Да хванем магистралата. - Не, има пряк път.
Може да е някой черен път.
Пре`лагам да се раз`елим. Пре`им си.
Какво? - Само си пре`им.
Така е. Ти си гений. Нали сме двама.
Ще се разделим, ти ще откраднеш кола
и шансовете ни ще се увеличат. - Хуб`о! Ти `земи...
Имаме само един `юч.
Ето го ранчо "Тотем". Завивай наляво.
Браво на катеричарката.
Не мога да повярвам. Ти открадна "Мерцедес-Бенц"-а на Хитлер.
Хитлер си получи заслуженото. Каквото повикало, такова се обадило.
Ония ще побеснеят. - Те вечно са побеснели.
Нали са нацисти, това им е работата.
Да стигнем до Силвър Сити, пък тогава ще му мислим.
На север? - Ще се отклоним за малко.
Искам да се обадя на гаджето си.
Не мога да повярвам. Кучи син такъв.
Това е колата на Шарлийн.
Бившето му гадже или поне така смятах.
Сигурен съм, че има напълно невинно обяснение.
Сигурно се е отбила да си прибере дрехите или...
Лош момент ли улучих, тъпако?
Ще ти резна гръкляна!
Какви ги вършиш? - Спокойно, летя от 15-годишна.
Не за теб се притеснявам, а за себе си.
Шон, имаш ли една секунда? Искам да обсъдим връзката ни.
На ти, влечуго такова!
Само не пикапът.
Помагай бе, човек. Отвори го. - Дали е удачно да...
Отваряй го веднага! - Добре.
Тя ще ме убие. - Нека си вървим.
Още не. - Добре.
Ти, двулична змия, дето ми заби нож в гърба!
Червей! Лайнар!
Какво съм си въобразявала! Искам си 5-те месеца, дето си загубих.
Ще си махна и татуировката!
Къде бягаш бе, скъпи? Къде отиваш без мен?
Мисля, че го убихме. - Няма начин. Той е като хлебарка.
Не! Оправи го...
Редно ли е да се спускаме толкова ниско?
Току-що нарушихме около 115 федерални закони.
Ние?! - Аз изчезвам. Идваш ли?
Не, чакай... Знам, че изглежда безнадеждно...
Приятно ми е, че се запознахме.
Излизай, Шон.
Дотук бяхме, Трейси. С теб скъсваме.
Трейси, чакай.
Това е първото незаконно нещо в съзнателния ми живот.
Целият треперя, но може и да е от сблъсъка.
Слизай от пикапа ми. - Той е мой. Аз го платих.
Кой е тоя? - Никой.
Стой далеч от нея, ако ти е мил животът.
Направи ми една услуга. Шарлийн си е забравила сутиена,
погрижи се да си го получи.
Благодаря ти, скъпи.
Къде е шофьорът? - Отиде да си напудри носа.
Няма как да сме в Санта Фе до 3 часа. Каква нелепост!
Ще ми се да побързаме. Струва ми се много непрофесионално.
Господине, помогнете. Жена ми ражда.
Какво прави? - Ражда.
Бебето е наполовина отвън. Видях му главичката.
Дайте си сакото. - Защо?
Водите й изтекоха и като се разтече...
Моля? - Дайте си сакото! Сакото!
И панталоните. - Моите панталони?!
Да, за плацентата.
Положението е много напечено...
Бебето напъва ли, напъва...
Панталоните! И шапката! - Защо пък е шапката?
За...
вагината й.
Дами, тръгваме. - Какво стана с Марти?
Жена му ще ражда.
Ще ражда ли? - Аз съм Оуен, новият ви шофьор.
Тишина, моля.
Тръгваме всеки момент. Това е Оуен, новият ни шофьор.
Нека го поздравим.
Здравей, Оуен.
Следващата ни спирка е съборът на тема "Аз обичам Луси"
в Санта Фе, Ню Мексико. Какво ще кажем?
Мъртъв ли е? - Ей, господине, мъртъв ли сте?
Надпреварвам ли се, надпреварвам...
Бягай, бягай като добре смазана светкавица.
Такси!
Лошо! Много лошо!
Не мърдай оттам. Всичко видях, идвам веднага.
Мамка му! Глория Олред.
Ей, приятел, добре ли си?
Нищо ти няма! Няма да подадеш жалба, нали?
Такси! - Не ти трябва такси.
Къде отиваш? Мога да те закарам. - Силвър Сити.
Участвам в надпревара. - Имаш късмет. Пътувам за Ел Пасо.
Качвай се, на път ми е. Но до 19 ч. трябва да съм там,
затова ще карам много бързо. - Супер!
Само един дубликат ли искате? Вторият е на половин цена.
Един, и по-бързичко.
Това е най-блестящата идея, която ти е раждала главата.
Няма начин да се п`овалим. - Нали помниш къде отиваме?
Си`вър Сити, Ню Мексико. - На гарата, касета 001 .
`ула, `ула, едно. - Първо правило - пази го в тайна.
Сериозно ти говоря. Става дума за 2 млн. долара в брой.
Всеки би ни убил, за да се добере до този ключ.
Обичам те.
И така, ти ще откраднеш кола. - Ша задигна онзи ко`вет.
Само гледай колата да е бърза.
Да не забравиш ключа.
Този `учи син `роклет. Ша го смажъ.
Ето го.
Дотук изминахме 4 км. - Ето я жълтата табела. Надясно.
Много ми харесва, сякаш сме по следите на изчезнало съкровище.
Намали! - Не мога!
ТРЯБВАШЕ...
ДА СИ КУПИТЕ... КАТЕРИЧКА
Обичам катерички
Но ако трябва да избирам, любимият ми епизод е 34-и.
Дами... Лусита, стойте зад линията.
А когато Рики отказа да си свали шапката?
Не си го спомням, но очевидно е истински шедьовър.
Г-жо... Луси! Загасете цигарата.
Луси, косата ти... - О, благодаря ти,
колебаех се дали да не изпробвам нещо ново...
Пожар!
Спри автобуса. - Няма! Загасете я!
Към тоалетната!
Два милиона долара...
Доналд Синклер, милиардерът? - Знам, че звучи налудничаво.
Трябва веднага да решим "да" или "не".
Ако всички други са с автомобили, имаме 3-часова преднина.
Значи предлагаш... - Да сме комбина.
Ако спечелим, делим 50:50. Нека ключът да е у теб, ако искаш.
Какво ще кажеш? - Не знам, аз съм в шок.
Преди 3 часа бях на летището, имах работа, четях книга...
Дядо ми казваше: "За хубавите работи трябва време.
Великите стават изведнъж."
Джейсън, къде го намери това? - Под седалката.
Недей да свириш. - Защо не?
Няма да свириш на хармониката на Хитлер.
Ти му караш колата. - Но не я докосвам с устни.
Не облизвам таблото, не му гълтам микробите.
Татко, виж какво намерих.
Къде ги намери? - На пода. Аз съм г-жа Хитлер.
Оставете ги веднага. - Я виж, червило.
Тъмно е, Ева Браун наистина е била жена със стил.
Тя му е била приятелка. - Дай ми целувчица.
Я ми го дай.
Размаза ми го на ръката.
Я виж ти, направо летим!
Направо ни се разтресоха задниците. - Задниците, да.
Познай какво возя отзад. - Нали току-що ми каза? Задници.
Не, просто така се изразих.
Сърце.
Сърце?! - Човешко сърце.
Някакъв късметлия в Ел Пасо си го чака.
Обикновено ги превозват по въздух, но летището е затворено.
Искаш ли да го видиш? - Какво да видя?
Може ли? - Само ще хвърлим един поглед.
Какво може да му стане?
Всяко сърце има нужда от свеж въздух, а от 7 часа е заключено.
Опа, хванах го. - Не го настъпвай.
Май го намерих. - Не, това е карамелизирана ябълка.
Не е редно. Никак не е редно. Господ ще ни накаже.
Само ще източим малко бензин. Господ да не е толкова дребнав!
Гледай да не ме залееш.
Какво правите? - Изпи 17 чаши кафе.
Май това беше.
Май не. Как го спираш това нещо?
Негодници!
По дяволите! - Давай, давай.
Спира. - Знае от кого да се пази.
Вятърът е прекалено силен.
Този балон ми трябва. - Какво правиш бе?
Знам какво правя!
Ще те хвана аз. Върни се бе.
Ще те хвана, тъп железар!
Изправи се и хвани въжето.
Ще те пипна! Изправи се, хвани го.
Изпусна го.
Дуейн, сп`и колата. - Дръж се.
Дуейн, сп`и, моля те.
Хванах го!
Дръж се.
Сп`и колата.
Господи, искаш да ме убиеш.
Крави.
Варда!
Пазете се бе.
Мамка му.
Върни ми ключа. - За какво говориш?
Върни си ми ключа.
Блейн, аз съм.
Тоя не ни даде к`юча!
У мен е.
Как върви, капитане? - Засега е под контрол.
Няма ли да спрем за тоалетна? - Съжалявам, край на спирките.
Отзад има тоалетна.
Ключалката е развалена, някой може да влезе.
Нищо ново няма да видят другите Лусита.
Не е много сигурно.
Моля те, ще престанеш ли да врещиш?
Мамка му!
Помощ! Помогнете ми, за бога!
Мамка му!
Оуен, какво правиш? - Спукахме гума, стойте в автобуса.
Въртиш наобратно. - Знам какво правя.
Да проверим маслото.
На всеки 20 000 км гумите трябва да се проверяват.
Аз ще ги оправя. - Я ми върни това.
Чакайте, това е резервната гума.
Ще я хванем.
Обърни го обратно.
И моля те, внимателно. Чакай, какво е това?
Някаква монета. - Моля те, върни го в чантата.
Провери някъде там, може да е отскочило.
Свършено е с мен. - Не се тревожи, ще го открием.
Много пъти съм си губил сърцето.
Направих си майтап, за да забравиш колко си прецакан.
Едва ли е отскочило чак дотук. Да го потърсим на пътя.
Здрасти, кученце.
Добро куче.
Дръж! Виж го как хукна.
Тук, момче.
Наистина е прекрасна кола. Всичко е от махагон.
Вече не ги правят такива.
Това пък какво ли е? - Запалка, внимавай.
Едва ли са имали запалки тогава. - Имали са.
Скъпи, изгори ли се? Нали ти казах!
Извинете...
Съпругът ми си опари пръста, госпожо.
Не ми помагаш особено.
Много ми харесва вашия клитор... Мотор де.
Много е хубав.
Вижте им сметката.
Тия луди ли са? Деца, скрийте се.
Тая кола не може да се движи по-бързо.
Вие нормални ли сте бе? Това е колата на Хитлер.
Потърси помощ. Обясни им какво стана. Да повикат полиция.
И влекач.
Да приветстваме ветераните от Втората световна война
Ти ли си Харолд? - Да.
Аз съм Вики.
Ще ме поканиш ли или предпочиташ да купонясваме в коридора?
Заповядай.
Никак не е зле.
Откъде си, Хари? - Оттук, от Лас Вегас.
Местно момче, значи.
Е, Хари, какво мога да направя за теб?
Искам следното.
Първо ще се съблечем. - Дотук - добре.
Само че ще сложим моряшки шапки.
После ще...
напълним джакузито със сироп против диария,
аз ще ти изпиля ноктите на краката,
а ти ще ми избръснеш задника.
Моля?
Събличаме се голи, джакузи, сироп против диария,
пилене на нокти, бръснене на задника ми. Колко ще струва?
Каква фантазия имаш само!
Колко ще струва?
Нека да помисля...
За подобна веселба...
3000 долара.
Сумата е 3000 долара.
Карлтън каза 2800, той е най-близо.
Нищо му няма. Как мислиш?
Ами тия дупчици? Да не са отпечатъци от зъби?
Не, така си беше, сигурен съм.
Какво си въобразявам?! Не мога да се явя с това в Ел Пасо.
Ще тече като цедка.
Човекът ще е жив само за 2 минути, а после...
Някой скитник.
Скитник? - Ще намерим някой скитник,
ще го убием и ще му изтръгнем сърцето.
На никого няма да липсва, той е невидим човек. Идеално.
Г-н Зак, тръпки ме покатериха.
Къде да намеря скитник?
Енрико, откъде каза, че си?
Аз? От Неапол.
Семейството ти е там, така ли? - Не.
Папа е мъртъв. И мама също. Няма ги.
Имаш ли семейство, деца? - Не.
Сам-самичък съм.
Защо...
Защо питаш...
Виж, скитник! Да го убием.
Негодник... Върни се.
Съкровище, днес няма да пътуваш. Има пробив в радиатора.
Тази тръба тук. - Знам какво е радиатор.
Откъде можем да наемем кола? - От Албакърки.
Само трябва да го позакърпиш.
С какво? - Пясък и лепило за гуми.
Ще ги смесим, сместа ще издържи няколко часа,
остават ни 30-ина км.
Скъпа, нямаме пясък. - Моля? Ние сме в пустинята.
Трябваше да купим катеричка.
О, небеса! Откъде се взехте? Проблеми с колата ли?
Седнете. Май сте капнали. Откога обикаляте из пустинята?
Пийнете нещо.
Какво става? - Това са учени от Ел Ей.
Искат да подобрят рекорда за най-скоростно придвижване.
Това е една уникална комбинация
от автомобилни и аеродинамични нововъведения.
Превозното средство "Светкавица 2" е резултат от 3-годишния труд
на учените от Калифорнийския технологичен институт.
Начело на дизайнерския екип са проф. Фрийдман и д-р Креймър.
От аеродинамична гледна точка
това е най-съвършеното превозно средство, създавано някога.
Масата му не надвишава 800 кг, корпусът е непробиваем.
Колелетата са от алуминий, задвижва се с два турбо двигателя.
Същите двигатели имат реактивните самолети "Фантом".
Имате ли въпроси? - Какъв е сегашният рекорд?
1200 км/ч, но се надяваме днес да го подобрим.
Други въпроси? - Как се стартира?
Добър въпрос. Отляво на волана има една зелена ръчка,
която активира системата...
1190 км/ч, 1198... Това е нов рекорд.
Наближават скоростта на звука.
Готово, но не мисля, че ще издържи дълго.
Колко ви дължим? - 500 долара.
За две лепенки?! Най-много 20 долара.
Ето ви 40 долара, това е два пъти повече, отколкото струва.
Стой на място!
Още един инструмент, без който монтьорът не може.
Ето ти 500 долара, но да знаеш, че всичко се връща на тоя свят.
Толкова е... нехристиянско.
Нехристиянско?!
Ако добрият Господ не харесва как въртя бизнеса си,
нека си каже, нека ми даде знак.
Господи, имаш ли да ми кажеш нещо?
Стигнаха скоростта на звука. - У спяхме!
Всички добре ли са? Ранди, ти добре ли си?
Няма никакво мастило. Никаква работа.
Участвам в една надпревара.
Доналд Синклер е оставил 2 млн. долара в една касета
и искам да стигна пръв.
Не искам цял живот да работя в склад.
Всички в автобуса!
Джордж, това не се яде.
Всички в автобуса!
Саймън, остави това. Вие, двете, качвайте се.
Не искаме де изпуснем вечерята. Днес ще има макарони.
Дойдохме с реактивна кола.
Като се качим в автобуса, ще ни разкажете.
Все още имаме шансове, но трябва да тръгнем веднага.
Татко, минахме през деветте кръга на Ада.
Бев, става дума за 2 милиона.
Яденето ни е уредено за цял живот.
Постъпих егоистично, признавам.
Съжалявам, много съжалявам.
За малко да ни убият заради мен.
ПРИСПИВАТЕЛНИ
Липсвах ли ви?
За да ви докажа, че не ви се сърдя, нося шейкове за всички ви.
Всичко наред ли е? - Абсолютно.
Малко съм разочарован, но нали съм зрял човек все пак.
Изпийте си шейковете, ще върнем автомобила на нацистите
и се връщаме във Вегас, за да видим Дейвид Копърфийлд.
Пий до дъно, приятелче.
Хубаво е, нали? Изпий си го, скъпа.
Не се разстройвай, вината не е твоя.
Ще кажем на компанията. - Няма да те уволнят.
Аз не съм шофьор. - Не говори така.
Така е. Аз не съм шофьор.
Не се съди толкова строго.
Кой е най-добрият шофьор на света? - Оуен! Оуен!
Не, изслушайте ме.
Млъкнете, откачени кучки. Млък!
Аз не съм шофьор и не работя за превозваческата компания.
Трябваше спешно да стигна до Ню Мексико,
затова откраднах униформата.
Това сако не е мое!
Помните ли Марти?
Тази риза е негова! Аз я откраднах!
Тия панталони? Да не мислите, че бих носил такива панталони?
На Марти са. И тях откраднах.
Не съм шофьор на автобус.
Не си истински шофьор?! - Излъгал си ни?!
Той провали цялата ни ваканция!
Идват. На 80 км оттук са.
Това е последната отсечка, г-н Гришам.
Летището вече е отворено, идете до Силвър Сити
и ни предавайте на живо от финала.
СИЛВЪР СИТИ 25 КМ
Да се върнем в Лас Вегас.
Бев, събуди се.
Събуди се. Третият райх е тук.
Залегни, ако искаш да живееш дълго и щастливо.
СС са на паркинга. Това никак не е добре. Мисли!
Нищо им няма, нали? Няма повече място.
Има малко.
СИЛВЪР СИТИ 45 км
Почти п`истигнахме! - Давай.
Къде сме?
Там имаше две момчета. Къде изчезнаха?
"Следваща гара" - "Силвър Сити."
Силвър Сити, ама това е финалът.
У спях! У спях!
Ключът! Къде е ключът?
Къде е ключето, бебенце? - Какво обичате?
Мисля, че го напипах. - Пуснете го.
Докоснах го. Много е малък.
Ще повикам кондуктора.
Чакайте! Не ме изоставяйте.
Давай, съкровище.
ДОБРЕ ДОШЛИ В СИЛВЪР СИТИ
Още един километър. Само едно километърче.
Ранди? - Как спа, скъпа?
Изпревари го. - Габаритите ни не позволяват.
Това е Силвър Сити. Пристигнахме.
Спряха!
Движат се!
Давай, татко!
Предусещам милиончетата.
ЖП ГАРА СИЛВЪР СИТИ
Спрете автобуса. Трябва да слезем.
Дами, знаете правилата. - Ние не сме луди.
Само дето не купихме една катерица. - Но откраднахме реактивната кола.
Пусни ни, да не те смачкам! Кажи му да отвори вратата!
Отвори вратата. - Благодаря ти.
Полини! Енрико Полини дойде с влака.
Току-що се претърколи на перона.
Рип ван Уинкъл преметна всички.
Най-неблагонадеждният винаги печели.
Тук е. Тук е.
Тук е. - Влиза.
Ама това си ти. - Ключът е у него.
Отправя се към касетата.
Г-н Полини, справихте се блестящо! Поздравления!
От името на г-н Доналд Синклер, собственик на хотел и казино...
Г-н Гришам, състезанието приключи ли?
Спи.
Аз ли спечелих?
Вики, пусни чантата,
или кълна се, ще те издам в службата за компаньонки.
Г-н Гришам, какво става? - Проститутката...
Тя взе парите. - Каква проститутка?
Вики от хотела. - Със сиропа против диария?!
Казах ти да чакаш в колата. - Тя пък какво търси там?!
Аз я доведох. Съжалявам, но тя каза, че много ме харесва.
Започвам да си мисля, че само парите са я интересували.
Ела с мен. - Аз ще карам.
Чао, скапаняци!
Автобусът! - Искаш да задигнеш автобус?!
Да. - Божичко, какво направих с теб?
Това нещо прави каквото си иска.
Който го намери, ще го задържи. - Мое си е.
Виждам ги!
Никой не печели.
Напротив, ще има продължения.
Карла, обади се да подготвят частния ми самолет.
Гордън, следи местоположението им.
Господа, грабвайте питиетата си, отиваме в Силвър Сити.
Така ли? - Благодари на пилота.
Вече може да пилотира нормално. Кой заложи на г-н Кимичи?
Аз. - Браво!
Ето го! Спуска се!
Къде е? - Ей там.
Това се казва представяне! - Леле, това са "Смаш Маут".
Какво става тук?
Това пък какво е? - Пари.
Колко пари има тук? - 2 млн. долара.
Тук има 2 млн. долара.
ДА НАХРАНИМ ГЛАДУВАЩИТЕ
В автобуса обсъдихме проблема
и решихме да поделим парите.
Ще подарят парите.
Дайте им по едно яке.
Донесете якетата.
Вие от някоя организация ли сте? Разкажете ни.
Не, тази сутрин се запознахме. - Запознали са се едва тази сутрин.
Аз нямах намерение да се включа, но се запознах с Трейси.
Великите неща стават изведнъж. - Прекрасно...
Наистина ставали велики неща на тоя свят.
Да нахраним гладуващите по Земята. Да видим колко сме събрали дотук.
Я да видим резултата.
Не, нещо не ни разбрахте.
Ние работим за "Да нахраним гладуващите",
а това са някои от нашите деца.
Не знам кои сте, нито откъде се взехте,
но Господ да ви благослови.
Тази вечер дарихте тези деца,
както и братята и сестрите им по цял свят
с нещо повече от пари. Дарихте ги с вяра.
Вяра в доброто у хората.
Тя каза: "Вие постъпихте като 12-те Христови ученици."
Благодарим ви.
Няма да стане. Другите Христови ученици да правят каквото щат,
аз тия пари ще си ги взема.
Точка по въпроса! - Дай парите бе, мухльо.
Не знаеш кой съм аз бе!
Ела при мен.
Това си ти.
Мно`о се го`дея с теб.
Да си дадеш `сичките па`и.
Точно сега мама ни гледа от Рая.
Тя как би постъпила?
Те са за гладуващите деца, Дуейн.
Направи го заради мама.
Извинете, дами и господа, нека ви представя истинската звезда.
Никой от нас нямаше да е тук, ако не беше той.
Да ви представя човека, чиято идея реализирахме.
Един от най-богатите хора в света.
Дами и господа, г-н Доналд Синклер.
Моля, насочете камерите към него.
Тези хора можеше и да не са тук тази вечер,
можеше да са някъде из Ривиерата,
където да си хвърлят парите за някакви си безсмислени залози.
Но не го направиха. Не и докато има деца, които си лягат гладни.
Така ли е, приятели? - Както кажеш.
Г-н Синклер и приятелите му
искат милионите хора по света да разберат,
че те ще дадат същата сума, която вие сте събрали дотук.
До последния долар!
Ще поставим нов рекорд, ще нахраним гладуващите деца.
Редактор SUPER VEGETA aka ***SSJV***
Дигитална обработка и DIVX-authoring: SSJ VEGETA Ltd.